Izitpajn wrote:Player of Games, Look to Windward, ako imaš živaca, može i Excession. Nekima je najbolji Use of Weapons, mene nije toliko odvalio pa ću ga morati pročitati još jednom. Dobar mi je i Algebraist, ali tu zbilja treba živaca. Pa onda...
Ma zapravo, lakše je nabrojati što mi nije nešto. S Matter sam se mučio, Inversions je samolupanje ciglom u glavu... Sve ostalo preporučam.
Hvala. Dat ću tome pokušaj (ili kako bi Google prevoditelj možda preveo "i'll give it a try")
"Zapravo najbolji dokaz da postoji inteligentni život u svemiru je da ga mi još nismo pronašli" by Nessa Hic blog hic salta
Upravo završio čitati The expanse seriju (prvih pet).
Odlično su mi sjele i jedva čekam sljedeću (šesta bi trebala izać krajem godine). Inače sve knjige su prilično dobro zaokružene i bez većih cliffhangera. Znanstvena strana je prilično dobro odrađena bez logičkih rupa koje bodu u oči, a bez zapadanja u tehnička predavanja. Fokus je ipak na ljudima i njihovim odnosima i činjenici da nikakva tehnologija ili vanjski uvjeti ne mjenjaju ljudsku narav. :zubo:
P.S. Serija (TV) mi je dobro sijela ali knjige su bolje (ništa novoga). Inače prva sezona pokriva samo dio prve knjige sa ubačenim elementima iz druge.
Malo mi neugodno reći, ali ja tek sad čitam Sandersonov Stormlight Archive, žvačem trenutno polako Words of Radiance. Morala mi je pod ruku doći The Emperor's Soul novela da bih počela s tim svijetom. Is good.
Mrvicu me brine to što je nezavršen serijal jer nekako imam nezgodnu naviku stati s čitanjem pa zaboraviti da serijal postoji ako nije završen. Kao krasan primjer Butchera i drukčijih fajlova, The Dresden Files, gdje sam pročitala sve što je izašlo do nekog trenutka i onda sam stala, a u međuvremenu su izašla -checks wikipedia- još dva romana koji su mi dosta nisko na TBR listi. S druge strane Sanderson je hiperproduktivan, tak da su dobre šanse da će izbaciti sve dok ja pročitam svojim sporim tempom što je do sad objavljeno...
Štajaznam tko je kriv, ja čitam knjige o zmajevima, a ne vijesti. (Zoran)
Ja čituckam ovo dok ne počnem novu knjigu...
The Oxford History of Board Games, Davida Parletta.
Kad se čovjek probije kroz njegovo picajzliranja koji vrag su igre uopće i kako ih kategoriziriati (pri tome se drži samo "tradicionalnih" igara i ne razmatra moderne igre poslije monopolya) onda se dođe do nekih zanimljivih podataka.
Nažalost, piše za totalne tukce, jer potroši cijelu stranicu objašnjavajući i ilustrirajući razdiobu vjerojatnosti za pojedini broj na dvije kocke, a zanimljive stvari, poput tko i zašto je složio današnju kocku kavu znamo preleti u pet redova...
OK, nakon Sourcery i Small gods, vriejme je da se Pratchett malo odomori od mene.
Imam na polici svačeg, ali izleda a ću krenuti u završavanje serija (The Expanse, iako smana polovici), plus čitanje za SFerin Book club, što god odlučimo...
Ja čitam domaće, roman Marine Mađarević "Onaj koji otvara vrata".
Svašta bih rekao, ali nisam još pročitao do kraja pa ne bi bilo ok da komentiram prije vremena. Imam nekih zanimljivih opaski.
Ja sam pročitao to do kraja i prvo sam se jako začudio što je roman dobio nagradu. Ne bih rekao da je nepismen, rečenice su ok, radnja ne gubi nit i tako to. Čak je i dinamika radnje ok. Međutim, u finalu je bio s "Od kolijevke pa do groba" pa sam smatrao da je to bez ikakve dvojbe lagana pobjeda za Antoniju Mežnarić. Naime što, iako kod Mađarević niti jedna rečenica nije katastrofalna, isto tako niti jednu ne bih istaknuo kao posebno dobru, dok sam kod Antonije imao takvih. Osim toga, glavni problem kod romana "Onaj koji otvara vrata" jest taj što to nije SF. Odnosno, kao, pojavljuje se taj duh u dvije scene, ali osim toga je to sasvim običan povijesni ljubić.
Ono što je tu još zanimljivo jest da se do finala nije probila Peregrin, a Bekavca je izbacila odluka žirija da se ne žiriraju nastavci (ili tako nešto, nisam upoznat s točnom formulacijom).
Ako stavimo kvalitetu pisanja po strani, "Onaj koji otvara vrata" je zanimljiv susret konzervativnog i liberalnog. Čitav roman je duboko uronjen u tradicionalni, kršćanski svjetonazor, ali onda uleti gay supporting character. Također, roman se bavi progonom Židova u NDH i sad... istina, autorica nigdje ne spomene riječ NDH, nigdje ne spomene imenom ustaše, Jasenovac ili takvo štogod, ali svejedno piše o progonu Židova u WW2, a radnja se događa u Hrvatskoj. Ne znam što bih rekao o tome, svakako vrlo zanimljiva odluka autorice da se neke stvari ne imenuju. Kao, svi bismo ionako trebali znati koje su to neimenovane stvari, ali ono... mislim da su neka istraživanja pokazala kako mnogi, pogotovo mlađi, ne znaju.
Također sam pročitao Envera Krivca "Osamotne okolnosti" što isto nije SF ali ima fantastičnih elemenata, npr vanzemaljski dron koji upravlja grudima ženskog lika ili divovski Matoš koji terorizira grad i slične divote :-p
Zoran wrote: ↑24 Oct 2023, 14:45
... divovski Matoš koji terorizira grad i slične divote :-p
Zvuči poznato, pitam sešto im je Matoš skrivio
Xaotix wrote: ↑25 Oct 2023, 23:37
Ja čitam The Turn of the Screw Henrya Jamesa (da, da, book club). Sva raskoš romana 18 stoljeća - rečenica po stranici, stranici i pol...
Pretpostavit ću da je Krivac negdje naišao na izjavu da je Matoš bio NAJVEĆI hrvatski nešto pa je onda napravio da zbilja bude NAJVEĆI. Inače je Matoš imao taj neki putopis u kojem se dosta negativno osvrnuo na Rijeku pa mislim da bi bilo sasvim ok kad bismo ga svi mi iz Rijeke lokalno mrzili :-p Ali ne vjerujem da je Krivcu imalo stalo do toga.
The Turn of the Screw sam čitao jednom... a ono. Pretpostavljam da ima povijesnu važnost.